"КОЛОМБІАНА"
Колумбія - 1992 рік.
- Не можу в це повірити. - Чому ні?
Тому що я люблю тебе, Фабіо, як сина.
Я вас теж, Дон Луїс, як батька.
Я буду сумувати за тобою.
Я теж буду по вас нудьгувати.
Добре.
Досить сентиментальної нісенітниці.
Вип'ємо? Ще слово, і розплачуся, як дві бабусі!
Давай!
За майбутнє!
За здоров'я та життя.
Щодо справи, ти все зрозумів?
Абсолютно.
Все тут.
- Копії ні? - Ви сумніваєтеся?
Гей, гей, гей!
Та киньте ви.
Прощай, Фабіо.
Я буду сумувати за тобою!
Поки, Марко.
Поки що.
Убий ублюдка.
Я не вірю йому. Негідник, ублюдок.
Щось не так, бос?
Мерзотник! Він вважає, мене ідіотом, робить з себе добряка!
Якби він кричав і погрожував вбити всю мою родину...
це було б краще!
У на всього близько години, щоб забратися з міста. Поїхали!
Давай, давай! Тисни на газ!
Залишіться тут! Будьте напоготові!
На збори 10 хвилин!
- Каталея, збирайся! - Я зібрана, мама!
Каталея!
Слухай мене, квіточка! Якщо щось трапиться мила, це...
це твій паспорт!
Якщо ти опинишся одна, йди за адресою на цій візитці,
покажеш це людині біля воріт.
- Я не розумію, тату. - Тобі й не треба розуміти!
Просто уважно слухай і запам'ятовуй!
Ось адреса. Сідай на автобус і їдь. Знайди свого дядька.
А це... це буде тебе охороняти!
Це орхідея "Каталея". Моя мама, твоя бабуся...
вирощувала їх. Щоранку я прокидався і втік до них.
Я вдихав їхній аромат.
Ось чому я назвав тебе Каталеей.
Ніколи не забувай, звідки ти родом!
Хай береже тебе Господь!
Привіт. Нам потрібен Дон Фабіо.
Його немає вдома.
Чорт!
- Я готова! - Пора. Пішли, швидше, швидше!
Пішли! Пішли!
Назад, назад, назад!
Його люди кажуть, його ще немає вдома.
Почекай хвилинку.
Занадто пізно, вони вже тут! Поквапся.
Я люблю тебе. Дуже сильно!
І я тебе люблю, тату.
Дякуємо.
- Вбийте його! - Зрозумів.
Плани міняються!
Каталея!
Алісія! Йдемо! Швидко!
Ти пам'ятаєш мене, Каталея?
Я був на твоєму хрещенні.
Мене звати Марко. Я був близьким другом твого батька.
Ти знаєш, хто такий Дон Луїс. Вірно?
Він був як батько для твого батька.
Це означає, що ви для нього, як сім'я.
Але... якщо... хтось.
Робить тобі добро...
а ти не відповідаєш йому тим же, відбуваються нехороші речі.
Ти добре вчишся в школі,
так що я знаю, тобі не складно це зрозуміти. Вірно?
Відмінно.
Отже, у твого тата була одна річ, яка належить Дону Луїсу. Маленька штучка.
Не більше, ніж ця.
Ти знаєш, де вона?
Що ж.
Якщо ти мені її даси, Дон Луїс буде просто щасливий і дуже вдячний.
Так що. Просто дай мені цю маленьку штучку,
яка належить йому.
Ти ж віддаси її?
Ти розумна дівчинка.
А в цьому житті, розумні дівчатка завжди мають те, що хочуть.
Просто скажи мені, мила...
Що ти хочеш?
Вбити Дона Луїса!
Вона мені потрібна жива!
Знайдіть її! Знайдіть цю сучку!
Не бешкетувати!
Вона не піде! Швидше!
Вибачте.
Посольство США. Джон Девіс.
Ти кажеш... що в тебе для нас щось є, люба?
Можна глянути?
Гаразд, у всіх п'ятихвилинний перерва на каву.
Джим, нам треба це записати.
- Звідки ти це взяли? - Мій тато дав.
А де твій тато?
Помер.
Ти знаєш що це?
Так.
Мій паспорт.
Скоро будемо в Майамі.
Дай, я тебе пристебни.
Ласкаво просимо в Америку.
Добре, йди. Я почекаю тут.
Каталея?
Привіт юна леді, куди бажаєте поїхати сьогодні?
- Чикаго! Це не сусідня вулиця, ти знаєш?
Скільки?
Гей, дівчинка... Що ти тут робиш?
Еміліо.
Тебе запитує якась дівчинка.
Нехай почекає як і всі.
Вона не така, як усі.
Її звуть Каталея.
Каталея!
Дядя.
Я думав, ти мертва.
Ти в безпеці.
Все добре. Ти в безпеці.
Все позаду.
Дякую, мамо.
Доброго ранку, Ката.
У тебе як...
у твоєї матері... гарні очі.
Не бійся!
Тепер це твій будинок.
Коли ти висипалася останній раз?
Я не знаю. Давним-давно.
Це погано. Молодому організму потрібен сон.
У твоєму віці я спав по пів дня.
Я не знаю, чи допомогло це зростання,
але зате я завжди був готовий до будь-яких несподіванок.
У чиїй кімнаті я спала?
Мого сина.
Він був двоюрідним братом тобі.
Де він?
Він мертвий.
Убили?
Так.
Хто?
Його вже немає в живих.
Ти дуже талановита.
- Може ти хочеш стати художником? - Я хочу бути як Зена.
Принцесою - войовниці.
Більше ніким?
Ні?
Я хочу бути кілером.
Ти допоможеш мені?
Звичайно.
Зазвичай ми не приймаємо учнів в середині навчального року.
Але при таких обставинах, що її батьки загинули в автокатастрофі.
Ось. Це... список необхідних шкільного приладдя.
На жаль...
Вона ще не відійшла від потрясіння.
Звичайно.
До понеділка, Каталея.
Таке гарне ім'я.
Дякуємо.
Після того, як ми все це купимо, ми підемо на вулицю Максвелла...
їсти хот-доги у місцевих поляків.
Ти любиш хот доги?
У чому справа?
Я не хочу вчитися в цій школі.
Я ж казала тобі, що я хочу.
Ти не хочеш мені допомогти? Прекрасно.
Я сама впораюся.
Дивись.
Бачиш? Ти цього хочеш?
Ти хочеш, щоб я навчив тебе бути кілером? Немає проблем. Я навчу.
Але через 5 років ти будеш мертва.
Якщо хочеш бути кілером і вижити, ти повинна бути розумною.
Мало натискати на курок, треба ще і багато знати.
Ти повинна знати, як влаштований світ, як думають люди...
Тобі треба стати психологом.
Я не можу тебе навчити цьому, поки ти не освоїш шкільну програму.
Зрозуміла?
Ну давай. Що це буде? Каталея? Обирай.
Давай.
Прямо зараз. Обирай. Давай.
Чого хочеш? Обирай.
Молодець.
Каліфорнія. 15 років по тому.
- Ей, приятель. - У мене класна хрень.
- У мене є пропозиція... - Так?
Ти знаєш, давай прикупив дещо.
ця приправа трохи схоже на те, про що ми говорили.
Про тих, панчішках...
які йдуть вгору по стегнах. - Вірно, клас!
Це було 14 років тому. Ти зрозумів про що я?
Хоча, ти любиш тріскати стейки...
іноді баранину порубати непогано, вірно?
Саме так.
О, Господи!
Сучий син!
- Покладіть руки на автомобіль! - Руки на машину, прямо зараз!
Ой, я здаюся!
- Дурна, божевільна сука. - Мені дуже шкода.
Це не... це навіть не мій автомобіль.
- Думаєш, це смішно? - Ні, сер!
Ти зараз у мене досмеешься!
Мені дуже шкода, офіцер. Мені дуже шкода, я не п'яна.
Що тут? Нічого немає.
Ні прав, ні реєстрації. Ні посвідчення.
Тільки читацький квиток.
Міс Валері Філіпс.
На додаток до всього і те, що ви в нетверезому вигляді.
Вас звинувачують в їзді по зустрічній смузі і...
руйнуванні власності поліції.
Міс Філіпс!
Ви мене уважно слухаєте?
Так... І це все?
Якщо вам нічого додати, ви в змозі думати?
- Мене нудить. - О, ні, ні, ні. Заберіть її звідси!
І чашку кави дайте їй. Я її завтра зареєструю.
Нехай вона проспиться, Христа ради...
Добре, висока сходинка. Крокуй вниз.
Добре. Воруши поршнями. Давай, рухай!
Реєстрація на верху.
Вона з Риму, зрозумів? І вона йому говорить...
Прошу пробачення. Федеральний Маршалл Уоррен.
Ми привезли сюди Дженнаро Ріццо на ночівлю.
Зачекайте, зачекайте, будь ласка... секунду.
Але, тут сказано, що ви очікуєте завтра вранці.
Так, ми припускаємо, а Бог розпоряджається, сержант.
Он там, той кави? Він свіжий?
- Так, це так. - Можу я?
Патрік.
Я оцінений.
Зараз офіцер Дойл покаже, де розташовані камери.
Ну, пішли.
Дім, милий дім.
Після вас, сер.
Я буду сумувати за тобою, Ріццо.
Залишу Жуйка тут, раптом зголоднієш вночі.
Спи спокійно.
Це ніч буде без кави, Джо. Не стуляв очей з нього.
Електрощитова. Небезпечно!
Два...
Три...
Ну ось, знову.
Гей, Дойль, сходи перевір систему вентиляції.
Зроби ласку, будь ласка?
О! Господи!
- Слухаю - Мені треба відлити.
- Розстібати сорочку. - Що?
Швидко.
Хто ти?
Пішли! Давай!
У нас безпека під загрозою.
Проходьте!
Давай всередину. Хто-небудь відкриє ці траханий двері!
Подивися на мене, Джо, дивись на мене. Дай мені пістолет.
Просто дай мені його, добре? Молодець.
- Тримай його, тримай. - Я не робив цього.
Я не робив цього!
- Приберіть його звідси. - Я не робив цього!
Відведіть його.
За мною. За мною!
За мною! Швидше!
Чорт.
Перевір на іншій стороні.
Тут чисто.
Спить. Пішли.
Агент Росс.
- Де він? - Він у морзі.
Поїхали.
Таким ми його і отримали.
Той же почерк.
Той же малюнок, вірно?
Це він.
Будьте ласкаві, я хочу бачити місце злочину.
Дякуємо.
- Я більше не буду пити. - Ні, не будеш.
О, Боже, мені так шкода.
Так, розкажеш це судді через 10 днів на слухання.
Що там внизу відбувається?
Нічого. Підпишіть цю форму, і ви можете йти.
- Правда? - Так, правда,
але я впевнений, суддя відправити вас назад до нас.
- Я не заслужила цього. - О, вам пощастило, що ніхто не постраждав.
Добре... А тепер, все відійдіть.
Це було вбивство? У вас є версії?
- Це зробив наглядач? - Без коментар.
Ви не закрили приміщення?
Я думаю, вже немає сенсу його закривати...
Треба його закрити. Ніхто не повинен входити і виходити, будь ласка.
Добре.
Ви чули? Закрийте приміщення! Нікому не входити і не виходити!
Я хочу подивитися матеріали на всіх, хто входив у відділок за останні 24 години.
І мені потрібні записи.
З усіх камер спостереження.
З усіх.
- Все добре? - Все добре.
Коли повернешся?
- Післязавтра. - Добре.
У мене є дещо для тебе.
Дай мені день.
Добре.
Ми чекаємо тебе, Каталея.
- Поцілунок від мене маму. - Поцілую.
22 вбивства за останні 4 роки, з однією і тією ж підписом.
Я думаю, що я правий, він посилає повідомлення...
але мені здається, що воно адресовано не нам.
Але тільки ми володіємо інформацією.
Так ми з вами нічого не доб'ємося
Дайте інформацію пресі. Пора.
Словом, цей малюнок губною помадою.
Я хочу, щоб ця сенсація з'явилася у всіх газетах, журналах на першій смузі, по всій країні.
Якщо це послання адресоване не нам.
Те, воно дійде до того, кому воно адресовано.
М-р Річард.
- Марко. - Давно не чув про вас.
Я теж. Як рука?
Болить в негоду.
Потрібно було тебе відправити до Арізони, а не в Новий Орлеан.
Так, вірно, але бос любить вологий клімат.
Він чекає вас.
Що скажеш?
Хм?
- Збіг. - Двадцять два вбивства?
Квітка, яка росте в єдиному місці на землі?
А хіба це не було візитною карткою? Е, я забув його ім'я.
Як звали твого колишнього партнера,
який робив брудну роботу?
- Фабіо. - Фабіо.
Фабіо Маріо Рестрепо.
Можна?
ЦРУ це не парк розваг.
Коли 15 років тому управління витягнуло твою дупу з Колумбії,
і влаштувало тебе тут, ми дозволили тобі відновити твій маленький бізнес,
замість того, щоб запроторити тебе за грати на все життя.
А в обмін, ти повинен був запобігти витоку інформації.
- Я це зробив. - Не зовсім.
- Я до цього не маю відношення. - З'ясуй, хто це зробив.
Вона звертається до нас.
А чому вона?
Ідіот, я ж сказав. Всі померли, аж до собаки.
Ти облажався на цей раз.
Тепер доведеться виправити.
Об'єднує їх одне: хлопці займалися кримінальним бізнесом.
Що ж до мотивів, Я звузив їх до, хм...
помсти, але, хм... не більше того.
Моя основна версія - Алекса Мілчінова.
вона зробила кар'єру на тому, що залазила в ліжко крутих гравців з Лас-Вегаса.
Вона вимагала у них гроші, а потім відправляла їх до творця.
Тут. Де Анжело Джеймс.
Він спробував підім'яти під себе поставку героїну з Х'юстона.
Від, картеля "близнюків".
Якщо ви нічого не знаєте про близнюків,
то вам тут нічого робити...
Тепер ви бачите.
Він нахилив камеру настільки, щоб його не було видно.
Час: 1:55 ночі.
Значить, весь цей час він був у відділку.
У мене немає резону пояснювати це вам, вірно?
Вибачте. Роздайте це, будь ласка.
Це імена, адреси і телефони тих,
хто був у відділку до 1:55 ночі.
Всіх. Це означає, що один з них наша мета.
І я хочу, щоб ви знайшли 10 осіб, імена яких у папці, яку ви отримали.
Мені потрібно докладне досьє на кожного з них за останні 10 років їх життя.
Не пропустіть ні одну зачіпку. Перевірки кожну історію.
Тому що ім'я вбивці, пані та панове, в одній з цих папок.
І треба знайти його, перш ніж він уб'є знову.
Не ворушись.
Привіт, Дженніфер.
Привіт, Денні.
Ти ще не закінчив свою картину?
Я не закінчую картини. Я просто закинув.
Може я допоможу закінчити?
- Так? - Так.
Відповідай мені.
Ми коли небудь вирушимо на нормальне побачення?
Що значить нормальне?
Ну, ти і я йдемо повечеряти, напиваємося.
Хм... Десерт?
- Ти в порядку? - Як завжди. А ти?
- В порядку. - Як мама?
- Вона сумує за тобою. - Скажи, я теж сумую.
Їй було б приємно почути це від тебе.
Я знаю.
Що у нас?
Пам'ятаєш рік тому показали в новинах хлопця, який працював за схемою Рондо?
Поцупив 50000000000 $ і розчинився в повітрі. Розумний хлопець.
Зараз він живе на Карибах.
Так, ось залишилося багато незадоволених людей. Ми влаштуємо йому відпочинок, надовго.
Ще дещо.
Довго ще це буде тривати?
- Недовго. - У газетах пишуть вже 22.
- Навіщо? - Ти знаєш, навіщо.
Ти думаєш виманити з хованки Дона Луїса? Думаєш, він настільки дурний?
Адже, мова йде не тільки про тебе? Каталея!
Про мене, про маму, про мою родину.
- Сім'я? - Так.
Дядько, будь ласка.
Ти чистий. Ти приймаєш замовлення і збираєш гроші.
Проблема в тому, що я тебе страхую.
Як мило. Кожне замовлення для тебе я перевіряю,
при цьому 5, ні 10 я відхиляю, тому що я дав обіцянку берегти тебе.
І я бережу тебе. Каталея. Це справжня робота, а те що ти робиш,
це не професійно, це не те, що ти хотіла...
Та мені плювати, професійно це чи ні. Я роблю це по своєму.
- За своїм? - Так.
Мертвий кілер.
Це нерозумно.
О Господи.
Я ніколи не мав тобі цього дозволяти. Ніколи.
Ти мені ніколи нічого не дозволяв. Я це вибрала, пам'ятаєш? Я вибрала.
У той момент, коли я переступила поріг твого будинку,
я вже зробила вибір.
- Сама? - Так.
Ні ти, ніхто інший його не змінить.
Ми любимо тебе, Каталея.
Тоді страх мене, поки я працюю.
Каталея.
- Пробачте? - Це орхідея.
- Ось це? - Звичайно ж.
- Він росте в Колумбії. - Звідки ви знаєте?
Моя дружина, вона з Колумбії.
- Е-е, е-е... Каталея? - Вірно.
Амазонія.
Пошукаємо організацію.
Доступ закритий.
Що це за лайно?
Привіт, хлопці. Скучили?
Я теж сумувала.
Привіт. Пішли!
Ви добре себе вели? А?
Добре. Стояти.
Філе... Соковите...
Смачне... Хочете?
Добре.
Жерти!
Дізнаюся цю мелодію.
Привіт, Пітер! Благословляю тебе.
- Гадаю, хлопчики мене теж благословляють? - Ти їх балуєш.
Я треную їх.
Рибка, рибко... Віллі, чому вони ігнорують мене?
- Що? - Мила, одна крапля твоєї крові,
- І вони тебе оцінять. - Правда?
О так, дитинко. Прямо до самих кісточок!
Кльово...
Алехандро, сьогодні підсиль безпека!
Так, сер.
І перевір, щоб всі двері закрили! На замки!
Так, сер.
Дівчата! Ідіть до таткові, ух!
В саду і за будинком вже є двоє хлопців.
- Ще троє на верхній поверх - Так, сер.
Двоє на дах.
Ворушіться!
Господи, що це за хрень?
Віллі, йди до мене.
Хто тут, нахрен?
Повернись.
- Хто ти? - Це не має значення, хто я.
Чорт візьми!
- Гаразд. Чого ти хочеш? - Я хочу, щоб ти здох на цьому місці.
Скільки тобі дали? Я подвою суму.
- Будь ласка... прошу, не вбивай мене. - Я не збираюся тебе вбити.
О, ні, ні, будь ласка.
Вугард убитий на своїй віллі на Карибах. Акули з'їли "акулу".
Так.
- М-р Стівен Річард? - Хто це?
Це спец. агент ФБР Джеймс Росс.
Я провідний агент по справі,
про серійного вбивцю з підписом. Ви могли чути про нього?
- Я читав у газетах. - Він позначає свої жертви квіткою.
Він з Колумбії, цей малюнок орхідея Каталея.
Кожен раз, коли я намагаюся отримати інформацію,
з ЦРУ, вискакує вікно: "Доступ закритий".
Я пройшов довгий шлях, м-р Річард,
і я думаю, що ви та людина, який мені потрібен...
Слухайте, агент Росс, я не можу давати інформацію по телефону.
Я пропоную вам зробити офіційний запит...
на будь-яку вам потрібну інформацію...
І я відповім вам з радістю, як тільки зможу.
Дякуємо.
Мені набридло це лайно, Марко! Я вже поимел ФБР на свою дупу.
Мені треба, щоб ви вирішили проблему, ще вчора. Ти чуєш мене?
- Я тебе зрозумів. - Добре.
- Куди? - Центр міста.
Будемо допитувати кожного зустрічного колумбійця...
поки ми не знайдемо точну адресу її сім'ї. Зрозуміло?
Джен, якщо з'явишся,
знай, що я поїхав до Нью-Йорк поговорити з галерейники.
Я повернуся завтра ввечері,
якщо ти вже тут, Будь як вдома.
Що ми маємо?
Записи камер спостереження з декількох ракурсів.
- І це все? - Саме так.
- Це замало щоб продовжувати. - Та облиш!
Ви ж просили базу даних.
"Морфологічний аналіз. Йде порівняння зразків. "
Ми не жінку шукаємо. Це не можливо.
- Вина?. - Дякую.
- Йдемо. - Я вражений.
Я дещо купила.
- Правда? - Так.
- Ця штуковина алігатор? - Так.
Я давно такого хотів.
Зачекайте, зачекайте.
Давайте просто, е-е... давайте просто посидимо,
Спочатку перекусимо, трохи поговоримо.
Про що ти хочеш поговорити?
Я не знаю. Про що завгодно. Запитай що-небудь.
- Як з'їздив? - Насправді це було здорово.
Галереям сподобалися мої нові картини, вони виставлять їх у жовтні.
- Це ж добре, правда? - Так.
Моя черга. А як ти з'їздила?
- Відмінно. - Займалася чимось приємним?
- Я плавала. - Що-небудь ще?
- Давай, розкажи мені. - Що ти хочеш почути?
Що завгодно. Що-небудь про тебе. Що-небудь.
Звідки ти родом?
Твої батьки з цього міста?
Добре...
Почнемо з чого небудь простого.
Що ти любиш на сніданок?
Я не снідаю.
Я не хотів тебе образити.
Просто я хотів дізнатися трохи про тебе.
Про твої почуття, про твоїх думках до мене, що-небудь.
Зовсім небагато.
Мені іноді буває самотньо.
Дякуємо. Мені теж.
Залишся у мене сьогодні.
Доброго ранку.
Я знаю, ти не будеш їсти на сніданок, але все ж я вирішив приготувати.
О, Господи. Чорт.
- Зачекайте. Ти куди? - Я не повинна була цього робити.
- Робити що? - Нічого!
Я не розумію. Чому? Про що ти? Чому?
- Тому що. - Тому що? Почекай...
Почекай на секунду? Просто поговоримо про це?
Ні, ні, Денні. Ми занадто багато говорили.
- Дженніфер, залишися на хвилинку. - Прости. Я повинна йти.
Дженніфер!
Пробач, я запізнилася.
Поглянь!
Вісім осіб, вбито в Майамі. Один з них мій друг.
- Ну і що? - Ти добре знаєш що!
- Це дуже небезпечно. - Ай, дядьку, я прошу тебе. Ти знову за своє?
Вони шукають тебе. Не грай зі мною.
Вони йдуть за тобою. Я прекрасно знаю, що в твоя маленькій голові.
Думаєш це гра? Думаєш, це траханий жарти?
А ти мене лякаєш, Каталея.
Я не хочу більше мати справу з цим лайном.
Я не дам тобі більше роботи, з мене вистачить.
Ти звільнена.
- Не роби цього. - Так, пішла ти!
А скількох людей ти вбив, поки не вбили твого сина?
- Скільки? - Що ти знаєш про мого сина?
Ти нічого про нього не знаєш, чорт забирай!
Розкажи мені!
Але це нічого не змінює!
Втративши сина, я втратив життя!
Все, що любив, я втратив.
Але я і надалі вірю в тебе, Каталея.
Чому? Я молюся, щоб ти знайшла життя, далеко від цього лайна!
Тому що ніхто в нашій сім'ї не мав такого шансу.
Чуєш. Ти можеш не приходити додому, не приходить до церкви.
Не турбуйся Я більше не хочу чекати твоїх телефонних дзвінків.
Я більше не хочу розбивати серце моєї матері.
Може бути ось це допоможе тобі зрозуміти те,
що я намагаюся тобі пояснити.
Мій бідний тато.
167 см. Карі очі. Вірніше, горіхові.
Темне волосся. Густі, блискучі.
Неймовірне тіло. Вбивця посмішкою.
- Я цілий день думаю про неї. - Чувак, ти закоханий.
Ти такий розумний?
Гаразд, якщо серйозно, я від душі радий за тебе.
Ти з глузду з'їхав.
За останні 10 років я нічого не зробив важливого в житті.
Нарешті я зустрів людину, який мені подобається.
З яким хочу бути весь час.
Але в мене нічого немає. Тільки м'яка іграшка і її фото.
У тебе є її фото? Можеш показати?
Це просто малюнок, я сфотографував її сплячою.
- О, Господи! - Розслабся.
- Коли я з нею познайомлюсь? - Ти? Ніколи.
Ви? Ніколи.
Вибачте! Вибачте! Зачекайте хвилинку!
- Третій ділянку! - Привіт. Отримала фотографію?
О, милашка в моєму комп'ютері.
Красива. Це твоя нова пасія?
Це не для мене. Це для Денні. Пам'ятаєш художника?
О, так, так, так. Не поганий екземпляр.
Хороший екземпляр. Скільки часу...
Спокійно, тигр. Ти мій зведений брат, а не бос.
І крім того, Я не зобов'язана цього робити.
Шері, Шері!
Ти будеш справжньою, доброю феєю, в найкрасивішій казці на світі.
Добре? Подумайте про це.
Це щастя буде можливим завдяки тобі.
Я втрачу роботу, якщо мене зловлять.
Брайан, я подзвоню тобі, коли буде готово?
Спасибі тобі, малятко.
Потім мені спасибі ще скажеш.
"Новий елемент"
З'ясуйте, куди вступив останній дзвінок.
Чикаго. З-ий ділянку. Посилайте людей!
Це був такий приємний сюрприз.
- Все коли небудь виростають. - У неї все буде добре.
Так, мама. Я в цьому впевнений.
- Е-е,... вибачте? - Пройдемо зі мною, будь ласка.
Це мій комп'ютер! Чому вона... Чому вас цікавить мій комп'ютер?
- У вас є право зберігати... - Гей, не видали там моїх улюбленців!
У нас є база, сер... Потрібно зіставити розміри.
Добре. Так... Давайте подивимося, руки.
Виглядає добре. А тепер...
Хм... Милий носик.
Вітаю. У нас є дівчина.
Роздрукуйте. Передайте в усі ділянки!
- Приготуватися групі захоплення. - Так, сер!
- Це я. - Джен?
Ти зайнятий?
Ні, не зайнятий.
Денні Даланей.
Визначаємо координати...
Я просто дивилася у вікно. І думала...
- А де ти? - Я. .. Я у себе вдома.
Я теж дивився у вікно.
Ми зараз дивимося на одні й ті ж зірки, так?
Майже готове.
У тебе сексуальний голос по телефону.
Так? У тебе теж.
Вона попалась!
Так, ми засікли її. Групу захоплення на місце!
Поїхали!
- Я радий, що ти подзвонила. - Я теж.
Я дивився на твою фотографію і думав про тебе.
І ти подзвонила.
- Яку фотографію? - Я сфоткали тебе,
коли ти спала, на свій телефон.
Це недобре, але я хотів мати хоч щось, що нагадує про тебе.
- Ти її кому небудь показував? - Ні. Тільки моєму другові Райану.
- Кому ти ще показував, Денні? - Нікому, а що?
- Денні, кому ще? - Нікому.
Та нікому я її не показував. У чому справа?
Послухай, я просто сглупіл з фоткою на телефоні. Пробач.
І ти мене прости.
Чорт!
- Подивимося, що тут у нас. - Спеціальний агент Вільямс, ФБР.
Все чисто.
Ні, мем, все добре.
Ходімо з нами. Евакуація будівлі.
Заряди.
Підривайте.
Її тут немає. Перекрийте всі виходи з будівлі. Швидше!
- Є що-небудь? - Немає нічого.
Ні, ні, стійте. Камера вийшла з ладу.
- Друга вирубалась. - Де?
Гараж!
- Усім у гараж. - Пішли. Пішли!
Захлопніть все кляті виходи.
Вона тут!
Шукайте скрізь!
Під кожною машиною, в кожному куті. Вона тут. Знайдіть її!
Є?
Давайте, дивіться, вона тут.
Дядя! Мама.
Ось лайно...
Еміліо!
Це займе трохи часу. Будь ласка, сядьте.
Думаєш, ти дуже розумна?
Ти не залишаєш слідів? Все. Гра закінчена.
- Цей кабінет проглядається веб-камерами. - Ось цими?
Я дійсно не залишаю слідів. Вам краще не вставати з крісла.
Одне ваше рух, і воно стане останнім рухом у вашому житті.
А якщо врахувати, що ви вже знаєте мене, то це не блеф.
Я нічого не знаю про тебе. Так що я задам запитання.
Що змусило тебе вбити 23 людини?
Ви не повірите, якщо я скажу, що це не те життя, про яку я мріяла.
Коли була маленькою. Я хотіла бути, як ви.
- На іншій стороні. - Правда?
Так що ж трапилося?
Луїс Сандавал.
Коли мені було 9 років, він убив моїх батьків,
прямо на моїх очах.
Значить, всі ці... малюнки вбивці?
Докази... адресовані не нам, а йому?
Це був єдиний спосіб розшукати його.
А ми були потрібні, щоб повідомити пресі?
Так, але ви з біса довго тягнули з пресою.
Чорт забирай.
Ти дійсно сповнена рішучості. Ти зациклилася на ньому, так?
Я повинна помститися йому.
Сьогодні вранці він забрав останній шматочок мене.
Ти передала людині послання, від відповів тобі тим же.
Тепер я хочу закінчити все це.
- Я не можу тобі допомогти. - Можете. Він під захистом вашого уряду.
Уряд недосяжно для мене. Є ЦРУ.
Я не знаю, чому, але я не можу підібратися до цієї справи... повір мені.
- Я вже не раз пробував. - Спробуйте ще, агент Росс.
- У вас прекрасна родина. - Не наближайся до моєї сім'ї. Клянусь богом...
Тепер ви знаєте, що потрібно робити. Дістаньте мені Луїса Сандавала.
В іншому випадку ви будете ходити на похорон щотижня.
І це не припиниться, поки ви не відчуєте, що відчувала я всі ці роки.
Вибачте.
Коли обід буде готовий, час на таймері закінчиться. Раніше не вставайте.
Так буде краще для вас.
Гей!
Ну, ви ж розумієте, що я погодився на цю зустріч, порушуючи професійну етику?
- Чесно кажучи, я не можу вам допомагати. - Не можете або не будете?
- Це одне й те ж, насправді. - Але в інтересах справи я буду змушений...
- Розкрити вам свої карти. - Так?
Я зустрічався з цією жінкою.
- Кілером з клеймом. - Це жінка?
- Так. - Симпатична?
Вона проникла в мій будинок і сказала мені,
що якщо я не дістану їй відомості про цю людину,
вона буде вбивати членів моєї сім'ї кожну тиждень до тих пір, не знищить всіх.
- Ти що, жартуєш? - Хіба я схожий на того...
... Хто буде жартувати в цій ситуації?
Краще скажіть мені... що я повинен робити.
Зателефонуйте 911. Вибачте, але у мене зустріч.
І вона вже почалася.
Росс.
Це вона. Вона каже, що якщо не отримає потрібну їй інформацію,
то рознесе ваш кабінет разом з вами.
Скажіть цієї ідіотки, що це загартоване скло,
здатне витримати удар бронебійного снаряда.
10 секунд, щоб дати адресу.
А ви впевнені, що якщо я дам адреса, вона не вб'є мене?
Гарантії немає, але якщо не дасте їй чого вона хоче,
то стане 24-ою жертвою її хіт-параду.
- Тераса Магнолія 867, Новий Орлеан. - Вона просить зберегти цю розмову в таємниці.
- Із задоволенням. - Що з моєю сім'єю?
- Доброго ранку. - Хто ви?
Це не важливо. Важливо те, що мені потрібен план будинку
за адресою Тераса Магнолія 867.
Якщо ви не покинете мій кабінет, я викличу поліцію.
Мені потрібен поверховий план.
Ви займете позиції тут, тут... і тут.
Ви повинні бути готовими до несподіванок.
Вона як туман під дверима. Як миша в норі.
Вона не атакує відкрито, коли ви її помітите, буде вже пізно.
Вона невидима.
Дон Луїс?
Дон Луїс, ви живі?
- Подгоните Мерседес. - Що трапилося?
- Залиш мене! - Треба вибиратися звідси.
Швидко! Швидко!
Давай! Змотується!
Давайте. Сюди.
- Чекайте мого дзвінка. - Добре.
- Алло? - Ви знайшли її?
Ми шукаємо.
По-моєму, ми її вбили.
Марко!
- Що, чорт забирай, відбувається? - Я передзвоню.
Марко!
- Ми обидва так довго чекали цього моменту. - Так.
Геть з дороги! Прибери свою колимагу!
Марко?
Немає. Це Каталея.
Ти на що розраховуєш? Ти зруйнувала своє життя, намагаючись убити мене.
Або схожого на мене.
Ти ніколи не знайдеш мене. Але повір мені, я знайду тебе обов'язково!
І я вб'ю тебе. Знаєш, чому?
Тому що я ніколи не буду там, де тобі потрібно!
Насправді...
... Ти якраз там, де мені потрібно.
Жерти.
Подумайте, як слід. Ви нічого не упустили?
Я вже все розповів. Вона приходила на пару годин, потім йшла і все.
Вже пізно, я втомився. Якщо ви не збираєтеся мене заарештовувати...
Нам нема в чому звинуватити вас.
- Отже, я можу йти? - Ні.
У мене ще є питання.
Можна хоча б чашку кави?
Так.
- Сливки і цукор? - Так, будь ласка.
Алло?
Джен? Слава богу. Я не знав, прости мене. У тебе все добре?
- Чудово. Де ти? - У ФБР.
- Денні, ти знаєш, що вони... - Так.
- Скільки часу у нас є? - Сорок секунд.
- Є час на три запитання. - Як твоє справжнє ім'я?
- Каталея. - Як квітка?
Так, як квітка. Двадцять секунд.
Моя пташка повернеться до мене?
Не зачиняй вікно і побачиш.
- Гей, Росс? - Так.
Ми засікли розмову цього Дівчину по телефону.
- Залишився одне питання. - Я люблю тебе.
Дайте мені телефон. Дайте! Алло? Алло?
Ви можете йти.